ДОКУМЕНТ: ПОРТРЕТ НА ЛИДЕРА – ПРЕДИ ДА СЕ Е САМОИЗГРАДИЛ
![ДОКУМЕНТ: ПОРТРЕТ НА ЛИДЕРА – ПРЕДИ ДА СЕ Е САМОИЗГРАДИЛ](https://zemya.bg/wp-content/uploads/2024/03/Ахмед-Доган.jpg)
ЗЕМЯ днес публикува един интересен документ. В книгата си „Шести отдел“ (2004 г.) бившият началник на Шести отдел към Шесто управление на ДС проф. Димитър Иванов публикува Психологически портрет на днешния почетен председател на Движението за права и свободи д-р Ахмед Доган, правен от психолози от Института по криминалистика към МВР по време на престоя на Доган в Старозагорския затвор заради активната му гражданска съпротива срещу т. нар. Възродителен процес, проведен между 1984 и 1989 г.
В рамките на гореспоменатия контекст и на дистанцията на времето този психологически профил показва, че на най-опитния български политик не само нищо човешко не му е чуждо – и в личния живот, и в колебанията и терзанията, и в грешките и поуките. Но и главното – показва генезиса, първите стъпки и трънливия път на изграждането на Лидера, кален в политически битки в течение на вече 40 години. Както и противоречието на възможността за удобния бит на успешен интелектуалец от Малцинството до Борец (по мирен път!) за гражданските права и свободи на същото Малцинство.
Доктор Ахмед Доган по теорията на лидерството е лидер от най-висшия тип – трансформационен. За разлика от харизматичните лидери, които се радват на моментното влияние сред масите, и на ситуационния, който се появява за кратко „на точното място и в точното време“, трансформационният лидер проправя трайните бразди в едно общество – в България ролята на д-р Доган е именно такава – на мирния преход, на етническия мир, на изграждането на сложни политически баланси, на либералния преход, на евро и евро-атлантическия преход, но и на многократното отвоюване на Движението за права и свободи от опити за налагане на чужди (геополитически) влияния, на разцепление, а и на „приватизиране“.
И доколкото на фона на преходния „асансьор“, който въздига, но и бързо сваля мнозина премиери, президенти, политици…д-р Ахмед Доган остава Лидерът, който оцелява, побеждава и остава Визионер, на Лидер, чиито (възхвалителни и отрицателни) портрети са писали мнозина, е важен и този първи по време и място Портрет на Лидера – в първите му стъпки, преди да се е самоизградил, преди всички тези 40 години плътно изпъстрени със събития, предизвикателства, трудности, предателства, но и неизменни победи.
Важно е да се знае, защото тук се крие и прогнозата за изхода от днешните злободневни, но и фундаментални събития, които имат историческо значение – за битката в българската политика между Визионерството и Каузата, и от друга страна – корпоративната политика!
Затова изходът на настоящия конфликт между лидерските типажи „Доган“ и „Пеевски“ изглежда предрешен!
ПСИХОЛОГИЧЕСКО ИЗСЛЕДВАНЕ
На Меди Доганов* по време на престоя му
в Старозагорския затвор
Роден е на 29.03.1954 г. в селско мюсюлманско семейство. Ръст – среден, лице – продълговато, чело – голямо, коса – кестенява, нос – правилен, очи – кафяви, уши – нормални, особени белези – татуировка на лявата китка кръст и сърце.
Израства в българска мюсюлманска етническа общност в условията на материална незадоволеност и лишения. Вторият му баща, с когото майка му сключва брак, когато е бил на 6 м., толерирал и глезил своите деца (три момичета, по-малки от Меди), като го игнорирал и в емоционален, и в материален план. Чувствувайки емоционалната отхвърленост и незаинтересованост, незачитането на неговите потребности и интереси, у Доганов се формира силно изразен стремеж към социална реализация, самоутвърждаване, анонимност и доминантност, получаване на признание, уважение и авторитетност. Избира интелектуален път за развитие, като в резултат на упоритостта и заложбите си постига значителни резултати. (Научен сътрудник в БАН е бил кандидат на философските науки.)
Стремежът му към социална реализация и животът в столицата водят до известно отчуждение от субкултурните норми и ценности, което се актуализира само след провеждането на възродителния процес, чиято насока и същност одобрява, но в същото време изразява несъгласие с някои от формите на реализирането му. Завършеното престъпление от психологична гледна точка представлява своеобразна реакция на опозиция, протест и негативна обида. Участието му в престъплението има в основни линии интелектуална форма. Основните мотиви са следните:
1. Лично отношение към формата на възродителния процес и недостатъчна откъснатост от етническите традиции.
2. Стремеж към неадекватно самоутвърждаване пред съмишлениците си.
3. Стремеж към придаване на идеологическа, а не терористична насоченост на престъпните действия. При това не си позволява пълна въвлеченост в дейността на престъпната група, ограничавайки деянията си в рамките на рационалните, а не на практическите действия, с което допълнително се изолира от групата и губи доминантните си функции. Действителната роля, която изпълнява, е на интелектуален псевдолидер, с чийто авторитет останалите спекулират за приобщаването на съмишленици в рамките на етническата общност.
По характер е чувствителен, общителен, контактен, съобразителен, пресметлив, инициативен, честолюбив и раним, рефлексивен, уравновесен… Има високо ниво на претенции, подкрепяно от реални способности. Умее добре да контролира поведението си. Стреми се да избягва конфликтите, стреса, авантюрите и опасните рискови действия, не се регистрира повишена агресивност и предразположеност към терористични действия.
Старае се да бъде откровен към хората, които уважава… Дълбоко е разочарован от отношенията в престъпната група, които в момента преценява като гнетяща тяжест. Въпреки това за момента не може да се освободи напълно от известна привързаност към етническата традиция. Тази му раздвоеност го измъчва и без да може да намери самостоятелно изход от ситуацията, възприема равнодушна и сурова позиция към себе си. Разочарованието и страхът, че няма смисъл да определя нови цели, повишават вътрешната напрегнатост и тревожност…
Доброто образователно и интелектуално равнище в условията на лишаване от свобода му помагат да се издигне над останалите… Дружи с лишени от свобода рецидивисти, утвърдени като лидери, у които търси физическа подкрепа… Поддържа редовни връзки с родителите си, които направляват поведението му тук, подхранвани от битов консерватизъм и протурски национализъм… В постоянни връзки е с Т. Ж., от която има син. Воденият с него превъзпитателен процес не е дал резултати… Упорит и последователен при защитаване на своето виждане, идея и разбиране.
“За извършеното не съжалява, не приема вината си, не се разкайва”, четем в заключителната му характеристика. Волево устойчив… С висок социален статус сред лишените от свобода благодарение на високата си култури и умения за общуване. Контактен, трудно се поддава на внушение… Стои на твърда позиция относно възродителния процес. Не одобрява партийната политика в това отношение и заявява, че ще води борба с политически средства за възвръщане правата на турската етническа общност. Декларира, че пред него не стои като въпрос искане за автономност и че е против разпокъсването на България… Отказва по принцип да участвува в масовите мероприятия… Опитва се да бъде коректен спрямо надзирателите и администрацията… След освобождаването си не смята да започва някаква работа, а да се отдаде на обществена дейност… Споделя, че ще се старае да води своята “борба” само с мирни средства, но в същото време е споменавал, че компактни маси от мюсюлманското население е готово и за въоръжена съпротива, ако проблемите му не се разрешат.
* Ахмед Доган.